АОХАРУ И ОРЪЖИЯТА
Защо? Защо?
Защо не мога да го уцеля от толкова близо?
Толкова ми тежи…
Проклятие! Не…
Защо? Защо?
Не можах. Нищо не можах да направя.
Казах, че ще бъда от помощ за отбора,
но се върнах жива, без дори да отмъстя.
Отвратително.
Какво има, Тачибана? Въпрос?
Не… Унесох се. - Така ли? Не се случва често.
Какви ги върши тая идиотка?
"Това ме прави готина!"
Случило ли се е нещо вчера?
Днес се държиш странно.
Не мога да се скрия от теб, а?
Всъщност почти не спах.
Преди не си заспивала в час.
Станало е нещо. - Нищо особено.
Не исках да те тревожа.
Да тълкувам това като "нищо особено"?
Хайде, ще отидем на покрива. - Нали часът започва?
Нищо. Ще ми кажеш какво е станало вчера.
Ами, такова…
Започнах да играя игри за оцеляване със съседа си.
Пак тези момчешки работи!
Пропуснах часа!
Слушай, не трябва да правиш това.
Ти си момиче.
Ти си просто момиче, при това лъжкиня.
Хората и без това те бъркат…
Не мога да й кажа, че лъжа приятелите си.
Вчера имаше специално състезание и отборът ми загуби.
Затова ли си депресирана?
Още в първия кръг бяхме срещу четирикратните шампиони.
Много лош късмет! Как стана така?
Всъщност смятах, че сме късметлии.
Да го победя… тях де… Беше целта на отбора ми.
Ако победя стария враг на Мацуока и Юкимура,
няма да е нужно да крия, че съм момиче.
Мислех, че всичко ще се нареди, ако победим.
Нищо не направих.
Научих, че Мидори е зъл човек и трябва да си получи заслуженото.
Но се провалих да го накажа.
Моята справедливост, принципи…
Само най-лошите момичета лъжат приятелите си.
Той каза, че лошата съм аз.
Дори не му отговорих. Пълна победа за него.
Отговор?
Не съм сигурна, че схващам, но това е игра, нали?
Да. - Значи ще пробваш следващия път.
Не, чакай! Не трябва да се занимаваш с тая варварщина.
Права си.
Грешах като си мислех, че мога да им помогна.
Именно.
Така че… ще се откажа от игрите.
Всичко свърши.
Връщам се в клас.
Мерси, че ме изслуша.
Познавам Хотару от първата ни година тук,
но никога не е била толкова отчаяна.
Толкова ли са хубави тези игри?
Май е това. Така…
"Бойна игра с пистолети играчки.
Може да се приеме за спорт. Интересуват се все повече жени."
Хотару каза, че имало турнир,
но никъде не пише за него. Таен ли е?
Безопасно ли е?
"Играчите носят специални очила за защита.
Могат да ти оставят белег или да има вътрешен кръвоизлив.
Препоръчваме добра екипировка." Вътрешни кръвоизливи?!
Не мога да повярвам! Лицето е всичко за жената!
Не! Няма да пускам Хотару там!
Трябва да се откаже… Чакай, тя нали каза, че се отказвала?
Цяла година, а?
Не мога да повярвам, че играем народна топка в гимназията.
0 на 6! - Няма как.
В другите класове има звезди на софтбола, баскетбола и волейбола.
Няма как да бием. Невъзможно е.
Пет минутката приключи. Заемайте си местата.
Добре! - Супер!
Да ги разбием, хора! Хайде!
Какво? Другите са готови. Хайде.
Ей, Тачибана, защо не кажеш на учителката, че сме изморени,
за да ни даде още почивка?
Но ние тъкмо започнахме! - Няма как да спечелим.
Загубихме всички игри. Ще изглеждаме тъпо, не мислиш ли?
Другите със сигурност ще наговорят глупости за нас.
Да…
Просто те предизвикват, Хотару. Макар че съм съгласна с тях.
Защо да водиш битка, която вече е загубена?
Толкова е изморително!
На теб може и да ти е добре, защото се бори сама до края,
но като клас, пак си губим.
Нищо, че е час по физкултура, пак е гадно, нали?
Да. Хотару също трябва да се предаде.
Не мисля, че победата
ще ме направи готина и обратното.
Но, да. Ако нещо…
Е, да вървим.
Но какво стана?
Това е просто една тъпа физкултура!
Идиотки!
Всъщност Хотару и преди е била странна.
Дали пак е било свързано с тези игри?
Всичко свърши.
Да… Тези игри определено ще я развалят.
"Не… Недей, Уашие-чан…"
"Виж какво е станало с къщичката ти за птици, батко."
"Уашие-чан…"
"Отваряш и затваряш уста като гладно пиленце."
"Трябва да направя това."
Магазинът…
Той сигурно е на училище.
Изкарах си яда на Канае… Трябва да се извиня.
Канае, извинявай за… - Състезавай се с мен!
Ей! Чухте ли?
Някаква предизвикала отговорника.
Сериозно? Сигурно е супер силна. - 'Айде да гледаме.
Но как стана така?
Толкова ли ми е ядосана Канае за покрива?
Бягане на 50 метра. Ама наистина! Не се сдържай.
Защо ти си в анцуг? Аз съм си в униформата.
Ти на кого залагаш? - 1000 за отговорника, естествено!
Не знам, другото момиче… - Ей! Без залаганици!
А защо се състезаваме? - Ами…
Какво става?
Ето, пази това. - Аз?
Късно е да питам, но ти добра бегачка ли си?
Не ме подценявай, отговорничке.
Още от основното аз, Яджима Канае,
не съм пропускала нито един ден, за да поддържам формата.
Дори днес минах по дългия път от гарата до училище.
Има само един път!
Няма значение какво играем.
По местата… - Не това е важното.
Канае? Тя какво…
Готови… - Какво иска?
Фуджимото!
Чух, че днес пак си дошъл в последната минута!
Да… Но пък не закъснях!
Излязох навреме… - Нормално е да подраняваш!
Д-р Мидори винаги идва 20 минути по-рано.
Мидори…
Мидори. Мидори!
Събуждай се! Ще закъснееш.
Фуджимон, резервния ключ ли използва?
О, извинявай, че… Не, чакай!
Не излизаше, затова аз се качих и какво намирам?
Мий лицето и зъбите! И оправи косата!
Добре…
Добре, аз пък ще направя закуска!
Нещо лесно, сандвичи например. Зеле, домати, кашкавал…
Я, имал и яйца. Късметче!
Яйцата ми звучат страхотно.
Мидори, защо още си по гащи?
Просто реших да си взема душ.
Изсуши си косата!
Имаш дрехи на дивана. - Добре, мерси.
Това се получи страхотно.
Най-вкусно е, когато кашкавалът тъкмо започва да се топи.
После ще добавя зеле.
Да, аз съм. Да, както винаги.
Остави телефона и се облечи.
На кого се обаждаш толкова рано?
Вкусно!
Да не си изморен от турнира?
Не мисля. - Е, радвам се, че бихме!
Доста се притеснявах на финала. - Да…
Първата игра ти хареса много повече от финала, нали?
Така ли мислиш? - Да.
Е, наистина беше забавно.
Но тепърва ще става още по-весело.
Леле, виж кое време е! - Не е ли рано?
Не, вече закъсняваме.
До болницата е 30 минути с колело.
Хайде, скачай! - А, ето го.
По-рано звънях на таксито. Болница "Хошиширо", моля.
Чао, Фуджимон. До после.
Господи! Трябва да следваш примера на Мидори.
Мидори!
Но… Мидори?
Знаеш цялата истина, а не ме покриваш!
Аз… Аз… Надявам се да ме тормозиш още повече!
Какво гледаш влюбено?!
Безполезен е. Някой трябва да го заведе в болница.
Това е болница! Тогава по-добре да пукне.
Бавничка е! - Добре ли си, Канае?
Само загрявах!
Изглежда ми напълно капнала.
Добре, хайде пак!
Мога още!
Добре ли си? Ей, Канае!
Още един път.
Дръж се. - Чудесно се справяш.
Канае!
Стига толкова! Капнала си.
Не знам защо се състезаваме, но…
Просто не разбираш, нали? - Канае…
Какво си мислиш, когато ме гледаш?
Няма да казвам, че е ужасно да тичаш с грим.
Попитах те какво мислиш!
Да й кажа ли? Или не?
Готина съм, нали?
Дори момчетата никога не те побеждават,
какво остава за слабачките като мен. Толкова си глупава!
В това няма никакъв смисъл.
Помниш ли какво каза веднъж?
Не мисля, че победата ще ме направи готина и обратното.
Но да. Ако нещо…
Всъщност да се предадеш, преди да опиташ, не е готино.
Затова ще продължа да опитвам и няма да се предам.
Така е много по-яко.
Каза го самата ти. Трябва да си спомняш.
Затова аз не се предадох.
Въпреки че все губех, продължих да опитвам.
Това ме направи готина! Но не там е въпросът.
Това, че си се предала, защото си загубила една игра,
те прави отвратителна!
Канае…
Чудех се защо физкултурата толкова те вълнува.
Но в същото време вярвах, че това те прави готина.
Не ми се иска да играеш игри за оцеляване,
но повече те мразя в песимистичен вид.
Изобщо не ти отива!
Затова се сетих нещо.
Сетих се, защото никога не съм те виждала по-депресирана.
Разбрах, че наистина обичаш онези игри.
И приятелите ти са важни за теб.
Взимаш всичко насериозно
и сигурно се чувстваш виновна към тях.
Затова на следващия турнир
ще спечелиш на всяка цена, Хотару!
Хей, докога ще зяпате? Това не ви е концерт! Изчезвайте!
Какво момиче само… - Канае.
Ти наистина си готина.
Правилно! Такава съм. Ще разбера, ако предпочетеш…
Да, но си и…
Много сладка!
Благодаря ти, Канае.
Дано…
Дано те напълнят с куршуми в тъпата ви игра!
Но какво ти стана?
Пробяга 50 метра за 6 секунди! - Толкова бързо?!
Канае е права.
Обичам играта,
но харесвам тях повече от състезанието.
От онзи ден нито сме си говорили, нито сме се виждали.
Не можех да отида, защото чувствах срам.
Но искам да съм по-силна и полезна следващия път.
Ще им кажа как се чувствам.
Но първо ще им кажа…
Ще им кажа, че съм момиче.
Масамуне, беше страхотен днес. - Ти също.
Жалко за вчерашното състезание.
Но поне не се нарани. Лицето особено.
Лицето е важно за хоста. Нали внимаваш?
Да, няма белези там, където се вижда.
Нищо.
Пак ще можете да участвате тримата, нали?
Желая ви късмет. - Е, да.
Ако останем трима дотогава.
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2015
Този път ще им кажа, че съм момиче.
После…
Тачибана, Матсун иска якинику парти.
При мен. - Защо сега?!
Твоята стая е пълна с опасни неща! Всичко е само 18+!
Явно много се интересуваш. - Следва:
"Искам да се боря с тези хора".
Искаш да играем играта за възрастни? - Не!